SIST I DET 18. ÅRHUNDRE
FORNUFTENS TIDSALDER
ONSDAG
Hjelp meg.
MATVAREKNAPPHET
FORSVAR AV REPUBLlKKEN
SPAR MAT VED Å SPISE MINDRE
BARON MÜNCHHAUSENS EVENTYR
HENRY SALT & SØNN TEATERTRUPP
DATTER
Som sola stod opp over osteøya -
- og kastet lange skygger gjennom pølseskogen -
- og lyste opp toppene av honningtrærne -
- og varmet markene med røkelaks...
Jeg, baron Münchhausen, som er verdensberømt -
- for å si sannheten, hele sannheten og intet annet enn sannheten...
- Strammere! - Stå stille.
Du blir ikke en stor skuespiller som meg hvis du blir sprengt i biter.
... i mitt hjemland....
... for der å prøve å utdanne -
- mine provinsielle, trangsynte og skeptiske landsmenn.
Vi lettet anker og satte seil.
Vi lettet anker og satte seil!
Bølger! Bølgene!
Pokker!
Vi er skuespillere! Hvor er scenearbeiderne?
- Døde! - Alle sammen?
Selvmord. lntet å gjøre med din skuespillkunst.
Jeg var forfulgt av uhell. Jeg ble blåst mot kjevene på en hval -
- av så uhyrlig størrelse og lengde -
- at jeg ikke engang med teleskopet kunne se slutten på den.
Hva vil skje med baronen?
Denne gangen er alt håp ute.
Erfaringen har lært meg at litt snus være svært effektivt.
Død og pine!
Hvor var bølgene? Bølgene!
Udugelige idiot!
- Det var ikke meg, det var henne! - Det var ikke meg, det var ham!
Vi skal liksom være profesjonelle og vi spiller for å holde oss i live!
Sally!
Bli her inne.
- Hvor er broren min? - Du har ikke noen bror.
Så fortell meg hvorfor det står "Henry Salt & Sønn".
Jeg skulle ikke lært deg å lese. Det er tradisjon. Sånn er det.
Nei. Sultanens krav er fortsatt ikke rimelige nok.
Den eneste varige fred er basert på fornuft.
Jeg beklager, mr Jackson.
Første akt gikk ikke så bra. Et par tekniske problemer.
Ingen grunn til beklagelse, mr Salt. Omstendighetene tatt i betrakting.
Unnskyld.
Offiseren som risikerte livet ved å ødelegge -
- seks fiendtlige kanoner og redde ti menn som var fanget av tyrkerne.
- Vi har hørt så mye om deg. - Jeg antar det, sir.
- Tar alltid farlige sjanser. - Jeg gjør bare mitt beste.
- Henrett ham omgående. - Ja vel, sir.
Den slags oppførsel ødelegger moralen til vanlige soldater.
De prøver å føre normale, enkle liv.
Tingene er vanskelige nok uten at emosjonelle folk lager røre.
Konstantinopel!
Den store tyrkerens hoff. For en overraskelse -
- at en passerende sefyr skulle blåse meg hit.
Kanskje jeg skulle gi sultanen en lærepenge eller to.
Hans Høyhet Sultanen elsket god vin -
- og motstod aldri et veddemål. Egenskaper som kostet ham dyrt.
Løgn! Løgn! Kjeltringer! Jeg finner meg ikke i dette!
Stans denne parodien!
Det er en hån. Jeg har aldri sett så mye nonsens i hele mitt liv.
Dere vet ikke hva dere snakker om.
- Etter en overdådig middag... - Skal dette være med?
Vennligst forlat scenen.
Denne slyngelen er en bedrager! Jeg er baron Münchhausen!
- Vi oppfører en forestilling. - Dere oppfører et makkverk!
Dere framstiller meg som en latterlig fiksjon, en vits!
Hva foregår?
Teppe!
Unna!
Han ødelegger forestillingen!
Gjør noe. Jeg må snakke til mitt publikum.
Mine damer og herrer...
Jeg ber om unnskyldning for denne fryktelige hendelsen...
- Hallo. - Hallo.
Vakre damer.
- Hallo. - Vakre damer.
- De har en utsøkt smak, sir. - Bortsett fra det er alt galt.
- Hør her, vi spiller et stykke... - Du godeste! Bertold!
Hvem er Bertold?
Hvordan i all verden..? Det er herlig å se deg.
Hvordan går det med beina dine?
Hvor er de andre? Albrecht!
Adolphus! Gustavus! Utrolig. Dette er mirakuløst.
- Jeg er Bill. - Er han her ennå? Bli kvitt ham.
- Hva er det? - Vi tar annen akt forfra.
- Hvem er dette? - En gammel skrulling.
- Han er baron Münchhausen. - Den ekte baron Münchhausen.
Ja, nettopp. Og hvem er så De?
En offentlig tjenestemann. Jeg er bl.a. sjef for teateret.
Dette er Hans Velerverdighet Horatio Jackson.
Det er han som vinner krigen og redder byen.
Vennligst gå!
Han er en snik! Kun jeg kan avslutte denne krigen.
Jeg kan avslutte den fordi jeg startet den. Jeg er årsaken.
Jeg er redd for, sir, at De mangler virkelighetssans.
Deres virkelighet, sir, består av løgn og humbug.
Det gleder meg å si at jeg ikke har sans for den i det hele tatt!
- Denne mannen trenger en lege. - En lege?
Vi fortsetter med forestillingen. Takk, Deres Veluverdighet.
Gå! Vær så snill, vær fornuftig.
Vi må fortsette, ellers kaster han oss til tyrkerne.
Mine damer og herrer, baron Münchhausen til tjeneste.
Funnet noen neser i det siste?
Gi oss en sang!
De fleste av dere husker ikke meg eller opplevelsene mine.
Men jeg kan forsikre dere om at de er sanne.
Sannheten er at jeg er årsaken til denne beleiringen.
- Hva med tyrkerne? - Dette er en grensestrid.
- Vi slåss for sjøveier. - Det var forrige gang.
Dere stakkars forvillete fjols.
Hvis dere gjør meg den tjenesten å stole på en gentlemans ord -
- skal jeg avsløre den sanne grunnen til denne krigen.
Etter min... å, kjære...
Etter min tilbakekomst fra Egypt -
- ble jeg varmt mottatt av Den store tyrker.
Hans Høyhet Sultanen.
Han kjente mitt omdømme og hadde høy aktelse for meg.
Han var så begeistret for mitt selskap -
- at han tilbød meg adgang til haremet sitt.
En dag brakte han meg en flaske av sin yndlingstokaier.
- Hva synes De om den? - Ikke dårlig.
Min kjære Münchhausen, det er umulig å finne en bedre.
Humbug!
Jeg kan skaffe Dem, innen en time, en tokaier som langt overgår denne -
- fra den keiserlige kjeller i Wien, 1 600 km borte.
Ta imot utfordringen! Greier jeg det ikke, kan De hugge av meg hodet.
- Hva satser De? - Jeg godtar.
Jeg vedder så mange skatter som den sterkeste mann kan bære.
Godtatt! Gi meg penn og blekk og jeg skriver til keiserinnen.
Bertold!
Kommer! Søren! Beklager, jeg må gå.
Ta dette til Wien, til keiserinnen.
Hun vil gi deg en flaske vin. Bring den rett til meg.
Ønsker De litt lett underholdning mens De venter?
Jeg har komponert en kort opera. Vil De høre den? De vil like den.
Det er en komdie. Den heter "Torturistens lærling".
Her er ouverturen.
Teppet...
Teppet går opp for et typisk torturkammer.
Yosrick, den unge lærlingen, synger av arbeidsglede.
En torturists lærling gikk sin glade vei til arbeidet en dag
jeg bøyer og tøyer og utøver mitt fag
så folk av frykt får slag
men det er dårlige tider jeg er alene på pinebenken.
Fjerde akt foregår i et slaktehus. Det er en farse.
Vi begynner med evnukkenes kor: Beskåret i min ungdoms vår.
Mein Hertz, mein Hertz.
Beskåret i min ungdoms vår omgitt av vakre kvinner
en evnukks liv er hardt...
- Unnskyld meg et øyeblikk. - De må høre denne arien.
Livet er som et spill
det er viktig å vinne...
Rolig. Hvor pokker er Bertold?
Jeg vet ikke.
Er han ikke her om 3 1/2 minutt, kapper sultanen av meg hodet.
Er det alt?
Jeg synes ikke det er morsomt. Gjør du?
- Det er alvor. Det er et veddemål. - Et veddemål?
Han sover. Jeg hører ham snorke, omtrent 1 400 km borte.
Han ligger under et tre. Nær Beograd.
- Det er en flaske ved siden av ham. - Håper han ikke har forsynt seg.
- Hva er vindens hastiget, Gus? - Tre knop.
Jeg er en moderne mann og tror
man må være grusom for å være stor
Jeg er en moderne mann med forstand...
... det er enten deg eller meg.
Tiden er visst nesten ute.
Klar...
Nå!
- Ikke for sen, vel? - Nei, ikke sen. Tusen takk.
Takk, jeg trengte en stuss.
- Mange takk. - Fra keiserinnen.
Utsøkt. De vinner.
Skattmester, ta fra skattkammeret så mye som den sterkeste mann kan bære.
Sånn!
Takk, min herre.
- Hva er det? - De har tatt alt.
- Gustavus. - Stopp dem!
- Bring dem tilbake! - Gustavus! Om igjen!
Ild!
Søk dekning, venner!
Omgruppér!
Slipp meg inn!
Og, som dere ser, er sultanen fortsatt på jakt etter hodet mitt.
Vent! Ikke gå! Kom tilbake, det er mer.
Jeg er ikke ferdig Ikke gå nå!
Gustavus, Adolphus, Albrecht!
Vi skal til å stikke av med sultanens skatt.
- Bertold! - Navnet er Desmond!
Vi er skuespillere, ikke produkter av din fantasi. Ta deg sammen.
Kom tilbake! Kom tilbake!
Hva driver sultanen med? Det er onsdag, ikke sant?
Jeg beklager dypt det med forestillingen...
Dette teateret er stengt. Du og truppen din må forlate byen.
Men se på disse anmeldelsene.
"Mr Salts trupp holder et speil opp mot naturen." Wien Clarion.
"Mye for pengene." Paris Echo. "En fin kveld." Glasgow Herald.
Flink bisk... ikke vær redd.
Her, bisken.
Går det bra med deg?
- Er jeg død? - Nei.
- Pokker! - Hvem er du egentlig?
Baron Münchhausen finnes ikke. Bare i eventyr.
- Gå din vei. Jeg prøver å dø. - Hvorfor det?
Fordi jeg er trett av verden.
- Og verden er trett av meg. - Men hvorfor? Hvorfor?
Hvorfor? Hvorfor?
Fordi alt er bare logikk og fornuft nå.
Vitenskap, framskritt.
Hydraulikkens lover. Dynamikkens lover.
Lover av ditt og datt.
Ingen plass til en trebeint kyklop fra Sørhavet.
Ingen plass til agurktrær og hav av vin.
Ingen plass til meg!
Hva hendte i historien?
l sultanens palass. Kom du deg unna? Ble du drept?
Jeg vet ikke. Det er så lenge siden.
- Hvem bryr seg? - Jeg.
Jeg er veldig trett.
- Adjø. - Fortell meg, vær så snill.
- Kom igjen. - Forsvinn.
- Vær så snill. - Vil du virkelig gjerne vite det?
Hold opp!
Hold opp! Vi blir alle drept!
Da får vi aldri vite slutten på historien.
Hvor skal du? Kom tilbake!
Stopp!
Vent! Kom tilbake! Søk dekning!
Umulige unge!
Hold opp!
Ha dere vekk! Hold opp!
Ned med hodet!
- Du får oss begge drept. - Jeg trodde du ville dø.
Ja, men jeg er gammel nok.
Mine herrer, burde dere ikke få de fiendtlige kanonene til å tie?
- Nei, sir. - Ikke det?
- Det er onsdag. - Onsdag!
Tyrkerne skal til å storme murene.
Du er virkelig baron Münchhausen.
Dette er slutten. Alt er over.
Generasjoner av teaterekspertise utvisket.
Sally?
Slipp meg!
Sally, kom hit. Din skrullete, senile gamle nisse!
Takket være deg blir vi kastet for tyrkerne.
Men han er baron Münchhausen. Den ekte!
- Du må tro på meg. - Fort deg!
Det er sant! Han er det.
- Hold munn! - Men han er det. Han kan redde oss.
Ikke sant? Han hoppet opp på en kanonkule. Han gjorde det.
Han fløy milevis opp mot himmelen over elefantene og soldatene.
- Hold opp å lyve! - Jeg lyver ikke! Vel?
- Det gjør du faktisk. - Men han gjorde det!
Soldatene så ham også. De kan fortelle deg det.
Å... de er døde.
- Men han gjorde det! - Nei, jeg gjorde ikke det.
- Nå lyver du. - Jeg lyver aldri.
Sally, bli her. Hva er det med deg?
Jeg fløy ikke milevis.
Det var snarere noen kilometer. Og jeg fløy ikke akkurat.
Jeg holdt meg bare fast i en granat den ene veien -
- og på en kanonkule på veien tilbake.
Din galning! Du har ødelagt for oss.
Det er likegyldig nå. Tyrkerne skal til å innta byen.
Jeg var i min beste alder, mellom Romeo og Kong Lear.
Publikum slakter meg for å dø på dette tidspunktet.
Redd oss!
Ikke skuff meg.
- Du er baron, ikke sant? - Du er vårt eneste håp.
- Du er mitt eneste håp. - Mine damer...
Så lenge jeg, -
- Hieronymus Carl Frederick baron von Münchhausen, -
- lever og ånder, skal ingen skade overgå dere.
Dere minner meg så meget om Katarina den store -
- som jeg en gang fridde til.
Alle minner deg?
Ja, hvorfor ikke? En bit her og en bit der.
Jeg har en plan! Jeg vil straks gå i gang...
... og finne mine fantastiske hjelpere.
Med deres hjelp vil jeg heve beleiringen og redde byen.
- Strålende, flott, bravo! - Hvordan?
- Jeg vil trenge deres hjelp. - Ja visst.
- Bare si hva vi skal gjøre. - Vennligst ta av dere underbuksene.
Se på alt det undertøyet.
Er det ikke nydelig? Som å få oppfylt en drøm.
En ny tidsalder av nydelige, intime ting gryr.
Han tar livet av seg.
- Ja, men det vil være verdt det. - Hold opp å skravle. Pump!
- Best å rapportere dette. - Du har rett.
Nei... Vi trenger en enkel plan. Dette er altfor komplisert.
Skuespillerne har en luftballong. De prøver å flykte.
Arrester dem øyeblikkelig.
- Kast dem ut av byen. - Vi kan ikke åpne portene, sir.
- Så kast dem over murene. - Ja vel, sir.
Flykte, ærlig talt! Hva ville kommende generasjoner tro om oss?
Følg meg.
Hit med stigen.
Baron!
- Har du sett Sally? - Nei!
- Takk, kjære. - Stans! Du er arrestert.
La den gå!
Legg an... lld!
Jeg kommer tilbake med forsterkninger. Hold motet oppe.
Til alle de damene som jeg kan takke for et halvt tonn silke og lin:
Ikke bli forkjølet! Au revoir!
- Bli der, Argus. Jeg kommer tilbake. - Jeg vil vente på deg!
Kom snart tilbake!
Han kommer ikke langt med varm luft og fantasi.
Pokker!
Heng på!
- Takk. - Nå har du ødelagt alt.
Jeg må slokke ilden for å få deg ned og kommer aldri opp igjen.
- Jeg vil bli med deg. - Det er utelukket!
Hvis vi går ned nå, lander vi på kirken.
- Vi må finne hjelperne dine. - Det er det jeg hadde tenkt.
- Hvor skal vi? - Til månen.
Hva? Det tar evigheter.
- Nei, det gjør det ikke. - Visst gjør det det.
- Hvorfor skal vi dit? - Det var der jeg sist så Bertold.
- Har du vært på månen før? - Nei.
lnteressant sted. Kongen og dronningen er sjarmerende.
Du har vel hørt at de har avtakbare hoder?
Hodene deres deltar i intellektuell streben borte fra kroppene.
Problemet er at hoder og kropper ikke alltid er enige.
- Du tror meg, ikke sant? - Jeg gjør så godt jeg kan.
Er du redd?
Ikke det minste.
- Er du? - Ikke det minste.
Ta reipet!
Vi er framme.
Du ser annerledes ut. Yngre.
Jeg føler meg alltid forynget av litt eventyr.
Men du må ikke bli yngre, for da må vi ha amme til deg.
Du vil få se at jeg er en av kongens yndlinger.
Vi vil få en kongelig velkomst.
Hva nå?
Der fikk jeg deg, endelig.
- Bienvenuto alla luna. - Deres Majestet!
Det er en stor glede å se Dem igjen.
Får jeg presentere min venn Sally. Sally, kongen av Månen.
Min fulle tittel er kongen av Alt. Re di tutto. Kall meg Ray.
Månen er en ubetydelig del av mitt rike. Det er mye, mye mer.
Noe ser ut til å volde Dem ubehag. Hva plager Dem?
Ingenting plager meg. Ser du ikke at jeg er ett med kosmos?
Er det alt du kan si? Er du blind, eller?
La meg forklare: Siden sist du var her er det hodet mitt, -
- der alle de geniale delene befinner seg, -
- som regjererer det universet vi kjenner.
Og det jeg ikke vet, skaper jeg.
Jeg har nettopp skapt våren. Uten meg ville det ikke finnes noe.
"Cogito ergo es." Jeg tenker, derfor er du.
Han er gal.
Det ser slik ut. Han har henfalt til stormannsgalskap.
Å være i pakt med hele universet -
- krever mye konsentrasjon.
Å ha deg ute på vift hjelper ikke akkurat.
Historiene dine distraherer meg.
Du er som en mygg i Taj Mahal.
Min fyrste, De ville ikke vært her uten eventyrene mine.
Jeg er altså en del av eventyrene dine nå?
Det får vi se på.
Hvem skapte hvem? Håper dere vil trives. Ciao!
Der er mitt frastøtende legeme med dronningen.
Hold opp! Jeg er trett.
Gå vekk! Pokker, han kan ikke høre meg.
Din stinkende, ekle mann!
Det er så flaut. Ikke se, kanskje han går sin vei.
Tenk at vi var sammenkoplet en gang. Vi er så uforenelige.
Han dingler i matkjeden og jeg er i stjernene.
Nei, gå din vei! Jeg avskyr deg.
Jeg er tilbake! Jeg har fått lepper igjen.
Og jeg skal bruke dem, baby. Det er meg, din glade elefant!
- La meg kysse deg, baby. - Spis først, elskling.
Riktig! Først spise, så kysse!
Jeg trenger dette.
Man kan ikke gjøre dette uten munn.
Jeg er på banen igjen.
Du går ingen steder.
- Baron! - Deres vidunderlige Majestet!
Jeg kjenner deg.
Du er den lille fyren som la an på dronningen min sist.
Ikke mer av det, piccolo casanova.
Hva ser du på?
Ha det bra, turtelduer! Dere får det sikkert ubehagelig.
Fri igjen! Fri til å konsentrere meg om høyere ting.
Kryp tilbake i gjørma. Bomma!
Jeg er blind. Mitt kongerike for et lommetørkle!
Nei, la meg være! Jeg har ikke tid til flatulens og orgasmer.
Ikke flere kroppslige funksjoner!
Farvel, baron.
- "En av kongens yndlinger"? - Dette buret er ikke virkelig.
- Det er en del av kongens galskap. - Det virker solid nok, synes jeg.
Jeg fornemmer en ikke særlig hjelpsom sinnsstemning.
Byen er ikke i fare.
- Angrepet er over. De er trygge. - Hvordan vet du det?
Jeg bare vet det.
Hva søren... Javel, jeg kommer.
Kom ut derfra!
- Kom ut derfra! - Au! Hold opp!
- Hvorfor gjorde du det? - Jeg trodde du var fiendtlig.
Klart jeg er det! Du ville også være fiendtlig hvis jeg stakk deg.
Hvem er du?
- Jeg husker ikke. - Slik blir vi, hvis vi ikke rømmer!
- Hvorfor er du her? - Jeg er en farlig forbryter.
- Hva har du gjort? - Jeg husker ikke.
- Hvordan vet du at du er farlig? - Vel, for det første...
... er jeg her. Og for det andre...
Jeg har på meg fotlenke.
Bertold!
Det er Bertold!
Det er meg, baronen!
Jeg fant deg! Du må bli med tilbake til Jorden og bekjempe sultanen.
Du er Bertold, den gamle tjeneren min.
Fotlenkene er for å bremse deg.
- Du spøker. - Du har alltid hatt dem, husker du?
- Du er sprø! - Jeg er baron Münchhausen.
Vi kaster bort tid!
- Kjære Baron! - Ariadne!
Jeg beklager at vi ikke kunne snakke før -
- men Roger er så vanskelig.
Nøyaktig hvor er Roger?
Til sengs med kroppen min, så klart.
Hold opp! Hold opp!
Hvis han oppdager at hodet mitt er sammen med deg...
Fort, inn i håret mitt.
Hvorfor lager hun så rare lyder?
Kroppen hennes er med kongen, og han...
... kiler føttene hennes.
- Bertold, du blir med oss. - Ikke snakk om!
- Hvorfor ikke? Er du redd? - Akkurat!
Kom igjen, hjelp meg.
Fort, klatre om bord.
- Hold godt fast! - Jeg vil ikke rømme!
Jeg elsker dette! Jeg skal kile deg til daggry, kjære.
Jeg skal tørke vekk alt. Kile, kile...
Jeg vet at du elsker dette, men du sier ingenting.
Du er en putebiter.
Baron, jeg må tilbake til Roger før han ser at jeg er hodeløs.
- Jeg forstår. - Kjæreste, ta meg med deg.
- Tilbake til Jorden? - Ja, ja!
Uten kroppen din?
- Jeg trodde du elsket den jeg er. - Jeg gjorde det... jeg gjør det.
- Det er bare det at... - Vi må dra!
Jeg tror du har rett. Det er umulig.
Ta en lokk av håret mitt.
Bare en lokk, tulling. Ikke hele matta.
- Jeg skal skatte den for evig. - Kongen! Jeg må gå...
Au revoir, min kjære baron.
Ja! Jeg kommer, Roger!
Jeg skal føre deg til Kina. La det gå!
Gud! Hvor er hodet ditt?
Ikke så rart du er stille. Jeg er for voldsom, jeg har slått det av.
Jeg skal finne det. Vi kan leke "Hodet brenner".
Jaså, spiller du meg et puss? Kom fram, kjære!
Du er ikke her. Hvor er du? Du er sammen med baronen.
Du er hos den lille mannen.
Du sa at størrelsen ikke spilte noen rolle. Skjøge!
Jeg skal finne baronen din og etterpå dreper jeg deg!
Fortere!
Jeg skal lage baron på spyd! Sybil, andiamo!
Fortere!
Vi kan ikke. Bertold kan nesten ikke gå.
- Ta av vektene hans. - Jeg har gjort det!
- Han er gammel. Kan ikke løpe mer. - Tøv, han er bare ute av trening.
Kom igjen, Bertold.
Se etter ham! Ingen steder å gjemme seg, baron!
Hva ser du på? Se ned!
Der er han, Sybil! Der nede!
Nå har jeg deg, baron.
Der er de! Er du sulten, vennen min?
Du tar baronen, du tar den skallete -
- og du tar den lille jenta, for du er yndlingen min. Middag!
- Du tar den veien, jeg tar den. - Du er den siste av din art!
Nei, ikke svikt meg nå.
Mayday!
Vi krasjer!
Sybil, ikke svikt meg nå!
Jeg er fri! Endelig fri! Kroppen er død.
Kroppen er død, lenge leve hodet. Den er ferdig, finito! Æ da, bæ da!
Jeg vil bevise at hodet kan overleve uten kroppen. Jeg er omnipotent!
Å nei, jeg klør i nesa!
Flink jente, Sally.
Baron Münchhausen! Så godt å se deg!
- Slipp meg! - Det er Bertold, din gamle tjener.
Ja, vi har vært igjennom alt det.
- Hvor er vi? - På månen.
- Jaså? Samme gamle baron, hva? - Kan vi dra nå?
Sett i gang!
Vent litt... Alt kommer tilbake nå.
Jeg har vært fanget her i 20 år. Helt siden du var her sist.
Du etterlot meg her. Ditt svin!
Du dro av gårde med skjøgenes dronning og lot meg råtne i et bur.
Nå kommer du tilbake og forventer at jeg skal følge deg til verdens ende?